(untitled) (Publicacions de la Universitat de València, 2018)
Aquest llibre proposa un recorregut sobre la cultura comunista entesa com a lloc de memòria. S’aproxima a les narratives històriques produïdes i manejades pel Partit Comunista d’Espanya entre el 14 d’abril de 1931 i el 15 de juny de 1977. La II República i el seu llegat. La Guerra Civil i la reconciliació nacional. La bolxevització i la desestalinització. El franquisme i la Transició democràtica: uns contextos que van servir de baules per a situar un passat que no passava i que va actuar com a espai d’identitat tant a l’exili com a l’interior. La hipòtesi essencial remarca la flexibilitat de la memòria comunista i la capacitat d’adaptació d’unes profundes petjades de record i reconeixement que van actuar com a fils conductors durant dècades. Per a entendre aquest fenomen el llibre explora la singularitat de la memòria de partit, les seues derives generacionals, el pes dels relats orgànics o la diversitat de declaracions autobiogràfiques pròpies del subjecte comunista.