(untitled) (Publicacions de la Universitat de València, 2018)
La cultura, entesa com a esfera d’activitat humana dirigida a l’elaboració simbòlica, ha teixit una estreta relació amb la ciutat a partir del Renaixement. Així, parlar de ciutat és referir-se als espais centrals de la cultura; les institucions culturals que ordenen el món creatiu concentren les lluites pel poder simbòlic i caracteritzen en gran manera el pes i la identitat cultural de les ciutats. A més, els districtes i clústers culturals concentren artistes, intermediaris i indústries culturals, de manera que es converteixen en pols atractors de l’activitat creativa, del consum i del turisme cultural. Aquest llibre examina aquest fenomen internacional des d’una perspectiva sociològica i se centra en el cas de dues grans ciutats, Barcelona i València, posant en relleu la seua creixent rellevància per al desenvolupament local, al mateix temps que analitza críticament les seues conseqüències per a la governança cultural i urbana.