(untitled) (Publicacions de la Universitat de València, 2021)
El Dimecres de Cendra de 1950, diversos veïns d’Albanchez (Almeria) van desafiar la prohibició de celebrar el carnestoltes escenificant l’“enterrament de la sardina”. Disfressats de sacerdots i escolans, es van llançar al carrer. Allí se’ls van anar unint altres xics, dones i xiquets, i es va formar espontàniament un grup que va anar recorrent el poble, però en arribar al carrer General Mola, la Guàrdia Civil els va dissoldre a base de galtades i colps amb la porra. Segons les autoritats, un d’ells portava un pal de granera en el qual havia col·locat un carabassot que simulava una creu. A més, asseguraven haver escoltat entre la multitud “palabras propias de un sacerdote al verificar un funeral”. A partir d’aquestes evidències, van interpretar els fets com una mofa cap a la religió. Xicotets successos com aquest permeten que ens endinsem en el franquisme “realment” viscut. Amb això es pretén examinar, a través de les experiències quotidianes d’aquells les existències dels quals van transcórrer sota la dictadura, les complexes i fins i tot contradictòries percepcions que van suscitar les polítiques del règim entre la gent del carrer i mostrar com l’atracció popular per determinats aspectes del franquisme va coexistir durant tot el període amb la resistència enfront d’uns altres.